Max.
Din păcate e atât de drăguț.
Poftim.
Bună, străinule.
- Poftim. - Mersi.
E frumos.
- Cine-i acela? - E Max.
Ce mai facem, fetelor?
Dă-mi aia!
Las-o să moară.
Răzbunare!
- E al tău. - Ăsta-i băiatul meu!
Străzile Berlinului
Trebuie să vă părăsesc curând.
Oh, mă veți
uita?
Am fost vre-odată cu adevărat aici?
Găsește-mi un bar
pe o stradă pavată
unde băieții sunt frumoși
Nu pot iubi
mai mult de o zi
Dar o zi e destul
în acest oraș
Găsește-mi un băiat
cu doi ochi albaștri ca oceanul
și nu arăta milă
Scoate-i ochii
Nu e nevoie să vadă
cum te mănâncă de viu
în acest oraș
Străzile Berlinului
îmi veți duce dorul?
Străzile Berlinului
vă pasă?
Străzile Berlinului
veți plânge
dacă voi dispărea
în aer?
Care-i problema?
Ai grijă!
și tu.
Haide.
Sunt un stricat.
De ce sunt așa stricat? De ce fac lucrurile astea?
E splendid, totuși, nu-i așa?
Nu-mi amintesc nimic. Aveam cumva un trio?
Poate voi doi aveați un trio.
Bună.
'Neața.
Arăt stupid.
Nu acum.
Acest loc...
Da?
E chiar....
La țară ar fi frumos.
- Ce e la țară? - Casa.
Casa ta de la țară.
și cum ajungem acolo?
- Cu mașina. - A mea?
- Rahat! - Rosen.
Proprietarul. Datorăm o groază de bani.
Chirie? Credeam că ești bogat.
Bogat?
Mi-ai spus că ești bogat.
Glumeam. Ascultă...
Nu ai din întâmplare niște bani în plus?
Nu glumi. Nu-mi plac glumele.
Nu mă vrei alături de tine. Asta era?
Poate nu sunt destul de bun pentru tine. Nu îndeajuns de bogat.
Tatăl meu e ceasornicar. Nu e chiar așa minunat.
Așa e, ''Baron''?
Baron?
El.
Nu!
La naiba!
Ține-l.
Greta!
Grațios!
Încă în viață?
Sunt impresionat.
Îmi place îmbrăcămintea voastră de stradă.
E gata, acum.
Ciao.
E sigur?
Ce?
Să mergem acasă.
Al naibii ciudați. Nu aveți minte deloc?
- Nu e sigur. - Cine era?
- Care? - Băiatul blond.
Wolfgang Granz.
Ghici cine era prietenul lui?
Nu vei ghici.
Karl Ernst.
Cine-i Karl Ernst?
Voi pe ce lume trăiți?
Voi fetelor nu sunteți niciodată curioase despre ce se întâmplă?
Nu ne ține morală. Cine e Karl Ernst?
George, de fapt.
Ce?
Sunt George, acum.
Karl Ernst era adjunctul lui von Helldorf.
Presupun că nu ai cea mai mică idee cine e von Helldorf.
Al doilea după Ernst Rohm la comanda trupelor Furtună (Storm Troopers).
Ernst Rohm, îl știu.
E poponarul acela gras.
Prieten cu Hitler.
Cară cu mașina mulți băieți frumoși. Frecventează toate cluburile.
Rudy, taci.
- De ce? - Doar taci.
Mein Führer l-a omorât pe Rohm noaptea trecută.
și toți prietenii.
și prietenii lor.
și trucurile lor.
și oricine a trecut prin zonă.
Astfel poponarul e înlăturat.
Poponarul e mort.
Ai arestat persoana greșită.
Putem să îi explicăm cuiva. Nu e ca și când l-am fi cunoscut.
Bună, iubito.
- Dar tu? - Eu?
Toată lumea știe că nu sunt poponar.
Am soție și copii.
Am fost cu fiecare curvă de pe stradă.
Sunt doar un tip ordinar.
- Pa. - Unde mergi?
La rugăciune.
- Cât costă? - Cât costă, ce?
Cât ți-au dat?
Ce lucru disperat ai spus.
Poftim, ia asta.
- Nu ne trebuie. - Taci, Rudy.
- Încetează să-mi mai spui să... - Taci.
Nu e destul.
Dacă ne prind, voi spune nume.
O amenințare. Sunt groaznic de înspăimântat.
Aici....
Sunt un adevărat creștin.
Nu voi spune o vorbă Gestapo-ului până când se termină slujba.
Ciao.
Nu plec din Berlin.
- Trebuie. - Nu trebuie.
Am plătit lecții de dans pentru săptămâna viitoare. Nu pot să plec.
De ce a trebuit să-l duci acasă?
Ai stricat totul.
Întoarce-te la lecțiile tale de dans.
Te pot împușca în mijlocul unui arabesc.
Mișcă-te din drum.
Unde vom merge?
Ce e?
Îl iubești?
- Ce? - Pe dansator.
Isuse!
Mă simt responsabil.
Fluff-ii (poponarii) nu își permit o asemenea responsabilitate.
- De ce râzi? - De acel cuvânt.
''Fluff-i.''
La naiba!
Nu ni se mai permite să fim fluff-i.
Nu avem voie nici măcar să sărutăm sau să îmbrățișăm...
sau să visăm.
Te pot aresta pentru gânduri fluff.
Unchiule Freddie!
Nu e amuzant.
Cred că mușcatele sunt cele mai bune.
Familia are grijă de mine.
Dar tu...
i-o arunci la fiecare în față.
Nu-i de mirare că nu vor să aibă de a face cu tine.
Maximilian...
- ia biletul. - Am nevoie de două.
Dar nu am rochia potrivită pentru dans.
Privește.
Acolo.
Drăguț.
Bănuiesc.
Crezi că e un fluff?
Nu-mi pasă.
Exceptându-l pe bariton.
Ești pe fugă din '34...
peste un an cu acel dansator.
Familia știe totul despre asta.
Nu se poate să trăiești așa.
- Te rog -- - Am nevoie de două biete.
- Nu pot obține două. -'' Nu pot obține două.''
Nimic nu merge, așa e?
Ieși afară.
Ce zici de o înțelegere?
Două bilete pentru Amsterdam, două cărți de identitate noi.
Odată ce ajungem la Amsterdam, îl voi săpa. Familia mă poate primi înapoi.
Poate că nu te mai vor.
Au trecut 10 ani.
Mă vor.
E o afacere bună.
Sunt singurul fiu.
Îți amintești de acel mariaj pe care tata a vrut să-l aranjeze?
Taicăs-o avea fabrică de nasturi, de asemenea.
E văduvă acum, locuiește în Brussels.
Fă aranjamentele din nou.
Fabricile noastre de nasturi se pot culca cu fabricile ei de nasturi.
și în cele din urmă, când toate astea trec, mă poți duce înapoi în Germania.
Dacă vreau un băiat...
Îl voi închiria...
ca și tine.
Voi fi un discret, tăcut...
fluff.
Doar să ne scoți pe amândoi în viață.
Nu pot face lucruri pe cont propriu.
Nu acum.
Va trebui să îl întreb pe tatăl tău.
Pleacă.
Fi atent.
Ar trebui să te înscrii.
Nu îți verifică actele.
E un exercițiu bun, de asemenea, pentru umeri.
Voi avea umeri frumoși.
- Ce ai făcut azi? - Nimic.
Am fost în oraș.
- Lucrez la ceva. - Serios?
O afacere.
O afacere. Minunat.
S-ar putea să fac rost de acte noi și bilete pentru Amsterdam.
- Ai spus că în Hamburg. - Nu eram corespunzător, în Hamburg.
- Ai spus că în Stuttgart. - Vei recita toată lista?
De ce nu? M-am săturat de afacerile tale.
știi ceva? Brânza asta pute.
De ce nu o traversăm, pur și simplu?
Ce?
Granița.
Tipul ăsta la lucru îmi zicea azi că e ușor.
A spus că știe locuri.
Locuri?
Locuri prin care să treci.
I-am spus să vină să vorbească cu tine.
- Aici? - Da.
Rudy, ți-am spus că nu vrem să afle nimeni că suntem aici...
sau că vrem să traversăm granița. Așa de prost ești?
- Nu sunt prost! - Ai putea să-i spui poliției.
În regulă, deci sunt prost.
De ce nu încercăm, oricum?
Pentru că lucru la o afacere.
Cu cine?
Nu pot să-ți spun.
Asta-i o nebunie. Suntem în mijlocul unei jungle.
- Păduri. - Jungle.
Sunt un dansator, nu Mowgli.
Nu mai pot dansa. Mi-am nenoricit picioarele.
Dar nu te deranjează. Lucri la o afacere.
Ai lucrat la o afacere în Berlin, iar acum în junglă.
Pădure.
Junglă.
Vreau să plec de aici.
Aș fi putut.
Dar ai dreptate.
Sunt prost.
Acum doar pierzi vremea, așteptând ca eu să mor.
Cred că ai otrăvit brânza.
E brânza ta.
Înecate-ai cu ea!
Nici nu știi ce mult aș vrea să te îneci cu ea.
Isuse!
Îți amintești cocaina?
Da.
Aș dori niște cocaină.
Ce ai dori?
Ochelari noi.
Mi s-au schimbat ochii.
Am nevoie de o nouă rețetă.
- Aș dori ochelari noi. - În Amsterdam.
- Sigur. - În Amsterdam.
Cocaină și ochelari noi.
O să ai o mulțime.
Minunate plante olandeze.
și ore de dans.
și știi ceva?
Putem cumpăra un câine olandez.
Toți ar trebui să aibă un câine.
Arde.
Nu.
Chiar te iubesc.
Nu.
Dacă ne aud...
Nu ne vor auzi.
Străzile Berlinului
Trebuie să vă părăsesc curând
Mă veți uita?
Am fost vre-odată cu adevărat
aici?
Ascultă.
Fugi.
Rudy!
Ochelarii.
Dă-mi ochelarii tăi.
Cu ramă de baga.
- lntelligentsia. - Ce?
Ridică-te.
Calcă pe ochelari.
Calcă pe ei.
Luați-l.
Max!
Ochelarii.
Nu!
Nu mișca. Nu îl poți ajuta.
Asta nu se întâmplă.
Se întâmplă.
Unde ne duc?
Un câmp de detenție.
- Probabil Dachau. - De unde știi?
Am fost printr-un transport.
M-au dus la Cologne pentru un film de propagandă.
- Triunghiul Roz în Good Health. -''Triunghi roz,'' ce e aia?
Poponar. Dacă ești poponar, asta porți.
Ca evreii, o stea galbenă. Politic, un triunghi roșu. Criminal, verde.
Roz e cât de jos se poate ajunge.
Asta nu se întâmplă.
Nu se poate să se întâmple.
Dacă supraviețuiești în tren, mai ai o șansă.
Aici te distrug.
Nu poți face nimic pentru prietenul tău.
Dacă încerci să îl ajuți, te vor omorî.
Dacă încerci să-ți pese de rănile lui, te vor omorî.
Dacă vrei să rămâi în viață, el nu poate exista.
Asta nu se poate întâmpla.
Nu are nici o șansă. Purta ochelari.
Asta nu se întâmplă.
Se întâmplă.
Cine e acest om?
Nu știu.
Prietenul tău?
Uită-te la el.
Uită-te!
- E prietenul tău? - Nu.
E prietenul tău?
- E prietenul tău? - Nu.
Ridică-te.
Lovește-l.
Așa.
- Lovește-l. E prietenul tău. - Nu.
Deschide ochii.
Din nou.
Destul.
E prietenul tău?
Ridică-te.
Luați-l.
Bună.
- Stea galbenă? - Ce?
Evreu?
Da.
Nu mi-aș fi dat seama.
Cum ai obținut aia?
- Ce? - Triunghiul roz.
Am semnat o petiție.
- Pentru ce? - Pentru Magnus Hirschfeld.
- A vrut ca homosexualitatea să fie... - Legală.
Dar naziștii l-au prins.
Eram infirmieră.
Au spus că un homosexual nu poate fi infirmieră. Presupun că trebuia să-i ating penisul unui pacient?
Au spus că mai degrabă voi fi prizonier, decât infirmieră.
Deci...
așa am obținut triunghiul roz.
Cum ai obținut steaua galbenă?
Sunt evreu.
Nu ești evreu, ești poponar.
Poate sunt ambele.
- Atunci le-ai purta pe ambele. - Nu am vrut una.
- Nu ai vrut una? - Mi-ai spus că e cea mai rea.
Dar așa e steaua galbenă.
Nu am vrut să fiu un poponar...
așa că am făcut o înțelegere.
- Cu Gestapo-ul? - Da.
Ești plin de rahat.
Intenționez să fac o mulțime de afaceri în acest lagăr. Mai devreme sau mai târziu ne vor elibera.
Sunt doar sub custodie protectivă. Așa mi-au spus.
Voi rămâne în viață.
Prietenia durează 12 ore în acest loc.
Am avut parte de a noastră pe tren.
Nu credeai că voi reuși, nu-i așa? Afară din tren.
- Nu eram sigur. - Voi rămâne în viață.
- Da. - Din cauza ta.
Tu mi-ai spus cum.
Da.
Am făcut-o.
Îmi pare rău.
Pentru ce?
Nu știu.
Prietenul tău.
Nu era prietenul meu.
Am făcut un târg.
Ce?
Un târg.
Lasă-mă în pace, te rog.
Au spus...
dacă aș putea...
Au spus...
Ce?
Nimic.
Mă gândesc, poate...
- OK... - Am făcut...
M-au luat...
în acea cameră în tren.
și au spus, "Dovedește că ești..."
și am făcut-o.
Ai făcut ce?
Am făcut dragoste.
- Cu cine? - Cu ea.
Doar...
poate abia 13 ani.
Era moartă.
Doar....
Un glonț în ea.
Ai spus, ''Dovedește că ești....''
și am făcut-o.
Mulți dintre ei...
privind...
râzând, bând.
"E un pic beat," apus. "Nu poate."
Dar....
Cum?
Nu știu.
Am vrut...
Să rămâi în viață.
- și era acolo ceva. - Ceva?
Emoționant.
Oh, Dumnezeule!
L-am omorât.
Dulci buze.
Înger.
- Dumnezeule... - Ea era.
Era asemeni unui înger salvându-mi viața.
Nu fă aia.
Nu trebuie să faci aia.
De dragul tău , nu trebuie să mă atingi.
Sunt un stricat.
Stricat.
Nu.
Ridică-te.
Evreu nenorocit.
Ridică-te!
Voi rămâne în viață.
Aici.
- Vei lucra aici. - Da, domnule.
- Îți va explica el. - Da, domnule.
- Te supraveghez. - Da, domnule.
- Văd totul. - Da, domnule.
- Nu lenevi. - Nu, domnule.
- Văd totul. - Da, domnule.
Tu.
Da, domnule?
- Spune-i ce să facă. - Da, domnule.
- Tu. - Da, domnule?
- La fiecare două ore este pauză. - Da, domnule.
- Timp de trei minute. - Da, domnule.
- Fii atent. - Da, domnule.
- Nu mișcați. - Nu, domnule.
- Sună clopoțelul. - Da, domnule.
- Tu. - Da, domnule.
- Explică-i. - Da, domnule.
Ești responsabil.
Da, domnule.
- Tu. - Da, domnule?
Văd totul.
Da, domnule.
Aveam un băiat așa în școală.
Obișnuia să ne conducă în Simon Zice.
OK.
- Îți voi explica. - OK.
- Trebuie să mutăm bolovani. - Da, domnule.
- Iei unu odată. - Da, domnule.
- Îl muți acolo. - Da, domnule.
Când întreg mormanul e acolo, iei un bolovan odată...
și îl muți înapoi.
- și îl mut înapoi? - Da.
Mutăm bolovani de aici acolo și apoi de acolo aici?
- Da, domnule. - De ce?
Mișcă-te. Ne privește.
Se presupune că ne înnebunește.
- Sunt grele. - Te vei obișnui.
- Ce vrei să spui, ne vor înnebuni? - Doar atât.
Nu are sens, nu servește la nimic. O fac ca să ne înnebunească.
- Probabil știu ce fac. - Nu, nu știu.
Mi-am dat seama.
E cea mai bună slujbă. De asta te-am adus aici.
- Ce ? - Nu te opri. Continuă să te miști.
Voi doi.
Aici.
Erai la pietre.
- Era mai greu de atât? - Cred că da.
Deci era periculos.
- Asta nu e? - Nu.
Nu crezi că trebuia să mă întrebi înainte?
- Să te întreb ce? - Dacă vreau să mut bolovani.
Dacă vroiam să vorbesc cu tine...
Nu te puteam întreba. Suntem în cazarme diferite.
Mulțumesc cerului.
Am cheltuit bani ca să te aduc aici.
- Bani? - Da. Am mituit un gardian.
- De unde aveai bani? - Unchiul meu mi-a trimis câțiva.
- și ai mituit un gardian? - Da.
- Pentru mine? - Da.
- Ești nebun. - M-am gândit că vei fi recunoscător.
Îmi place să cioplesc pietre.
E o nebunie.
12 ore pe zi. Într-o săptămână înnebunesc.
Ca și tine.
- Isuse. - Îmi pare rău că am făcut-o.
- Îți pare rău. - Tu nu știi ce e bine pentru tine.
Asta-i cea mai bună slujbă.
Să muți bolovani înainte și înapoi, fără motiv? Cea mai bună slujbă?
- De ce nu înțelegi? - Nu vreau să înțeleg.
- Nu vreau să vorbesc cu tine. - Trebuie.
- De ce? - Te-am adus aici ca să vorbim.
- Ghinion. - Nu vreau să vorbesc.
Mută-ți bolovanii și eu îi voi muta pe ai mei.
Doar nu-mi vorbi.
Credeam că-mi vei fi recunoscător.
E atât de cald.
- Arzător. - Mi-ai vorbit.
Despre vreme, asta-i tot.
După trei zile.
Am auzit un zvon.
- Ce? - Sardine în seara asta.
Nu-mi plac sardinele.
E doar un zvon.
Să-mi închipui, că după toate astea...
nu avem nimic despre ce să vorbim.
Am fost așa îngrozitor să te aduc aici?
Haide, nu te deprima.
Zâmbește.
Nu zâmbești.
Nu mă vezi.
Te simt.
Aș dori să ne putem privi.
M-am uitat la tine toată dimineața.
Da?
Arăți sexy.
- Eu? - Fără cămașă.
Nu.
Haide de, știi că ești sexy.
Nu.
Mincinosule.
Bineînțeles că sunt mincinos.
și corpul tău e frumos.
E în regulă, nu grandios.
Nu, e drăguț.
Nu la fel de drăguț ca al tău.
Nu...
dar e în regulă.
- De unde știi? - Te-am privit, de asemenea.
- Când? - Toată ziua.
- Da? - Aha.
Auzi. Tu...
Ce?
... simți lipsa....
Ce?
știi tu.
Nu, nu simt.
Toți îi simt lipsa.
- Nu. - Toți din lagăr.
Nu.
Haide, nu ne va auzi nimeni.
Nu ești stea galbenă pentru mine, îți amintești?
Nu vreau...
Ce?
Să-mi lipsească.
Dar îți lipsește?
Da.
Și mie.
Nu trebuie.
Ce?
Să ne lipsească.
Suntem aici împreună.
Nu trebuie să ne lipsească.
Nu ne putem privi, nu ne putem atinge.
Putem simți.
- Simți ce? - Unul pe altul.
Te pot simți chiar acum...
lângă mine.
- Poți să mă simți? - Nu.
Haide, nu-ți fie frică. Nu ne poate auzi nimeni.
Poți să mă simți?
Poate.
Simte-mă.
E atât de fierbinte.
Te ating.
Arde.
Te sărut.
Arde.
Îți sărut ochii.
- Da. - Gură.
- Da. - Înăuntrul gurii.
- Pe gât. - Da.
- Jos. - Da.
Pieptul cu limba.
Arde.
- Pieptul tău. - Gura ta.
- Îți sărut pieptul. - Da.
- Tare. - Da.
- Jos. - Da.
- Penisul. - Da.
- Simți gura mea? - Da. Simți penisul meu?
- Simți? - Simți?
- Gura. - Penisul.
- Simți penisul meu? - Simți gura mea?
Da.
știi...
știi ce fac?
Da.
- Poți să guști ce fac eu? - Da.
Gustă.
- Da, simt. - Împreună.
- Mă simți? - Te simt.
- Te văd. - Te simt.
- Te am. - Te doresc.
Mă simți, înăuntrul tău?
Te vreau înăuntrul meu.
Simte.
Te am înăuntrul meu.
- În tine. - Puternic.
Simți cum o înfig?
- Ține. - Freac-o.
Puternic.
Voi...
Simți că o voi face?
- Amândoi. - Tu?
Da.
Da, puternic,
Mai mult.
Acum, mai mult.
Oh, Dumnezeule!
Ai făcut-o?
Da, tu?
Da.
Ești o partidă bună.
Și tu.
Max?
Ce?
Am făcut-o.
La naiba cu gardienii, cu lagărul, am făcut-o.
Nu ne vor omorî.
Am făcut dragoste. Suntem reali, suntem oameni.
Ne-am iubit.
Nu ne vor omorî.
Eu niciodată...
nu am crezut că noi...
o vom face fără să ne atingem.
Visez la bolovani.
Închid ochii și mut bolovani.
Bolovani...
ce nu se mai termină.
- Înnebunesc. - Gândește-te la altceva.
Am stat treaz toată noaptea.
Cineva din baraca noastră s-a sinucis.
Nu le place asta.
E un act de libertate.
Am auzit un zvon.
- Sardine? - Da.
Urăsc sardinele. Urăsc toată mâncarea.
Resturi, resturi de sardine...
e tot ce vom obține, oricum.
Nu merită să le mănânci.
Nu știam că poți avea resturi de sardine.
- Înnebunesc. - Bine, e vina mea.
Slujba asta e cea mai proastă. Am înțeles greșit, îmi pare rău.
Mă bucur că sunt aici.
Cum poți fi?
Acesta e secretul meu.
Poate dacă închid ochii...
Am auzit un zvon.
Ce?
S-ar putea să primim cartofi.
- Când? - Mâine.
- Nu cred. - Asta ziceai în barăci.
- Cine? - Niște tipi.
- Sunt sexy? - Taci.
- Ar trebui să fi cu noi, unde ți-e locul. Nu, dar nu ar trebui să fi aici.
Vreau să fiu aici.
De ce?
Pentru că iubesc bolovanii...
pentru că te iubesc pe tine.
Așa e.
Te iubesc.
Nu e prostesc?
Ce faci?
Aranjez astea.
Ne-am murdărit.
Te pot bate pentru asta.
Nu mă iubi.
E secretul meu.
Nu mă iubi.
Mă face fericit.
și am un semn.
Când îmi frec sprânceana stângă la tine, așa...
înseamnă că te iubesc.
Pariez că nu știai asta.
Nu mă iubi.
Nu mă pot abține.
- Nu vreau să mă iubească nimeni. - Păcat.
- Nu pot iubi înapoi pe nimeni. - și cine îți cere s-o faci?
Poponarii nu sunt făcuți să iubească. Nu vor să iubim.
ști cine m-a iubit?
Tu ști cine m-a iubit?
Acel băiat.
Dansatorul.
Nu-mi amintesc numele lui, dar l-am omorât.
Vezi?
Poponarii nu sunt făcuți să iubească.
Te voi ucide și pe tine.
Urăște-mă.
E mai bine.
Urăște-mă...
nu mă iubi.
Voi face ceea ce vreau să fac.
Nu e treaba ta oricum .
Nu-mi vine să cred că facem asta.
Bolovanii au sens, dar nu zăpada.
Mâinile îmi sunt...
E o schimbare.
Ai un lider de baracă.
- Poate să-și procure medicamente. - Nu contează.
- Dacă ești drăguț cu caporalul. - Nu contează.
- Pierzi din greutate. - Nu-mi plac sardinele.
- Se înrăutățește. - și devine mai frig.
- Ai nevoie de medicamente. - Nu mă mai cicăli.
Credeam că te iubești.
E prea frig.
Sunt speriat.
Cine nu e?
Vreau să îți pese.
Mi-ar păsa, dacă mi-ar fi cald.
Te voi încălzi eu.
Nu poți.
Sunt lângă tine.
Nu începe.
Voi face dragoste cu tine.
- Nu acum. - Ba da, acum.
- Am o durere de cap. Nu pot. - Nu glumi.
Voi face dragoste cu tine.
Nu.
Te voi face să te încălzești.
Nu poți.
Vei simți căldura.
- Nu pot. - O vei simți.
- În degetele mele.
Peste tot.
Nu pot.
Îți sărut degetele.
Sunt amorțite.
Gura mi-e în flăcări.
- Degetele mele... - Se încălzesc.
Chiar?
Se încălzesc.
Da.
Gura mi-e în flăcări.
- Da. - Degetele tale sunt în flăcări...
corpul tău e în flăcări.
Da.
Gura mi-e peste tot pe corpul tău.
Gura mi-e pe pieptul tău, îți sărută pieptul...
îți mușcă sfârculii.
- Îi mușcă. - Da.
Mai tare.
Oprește-te! Doare.
- Mai tare. - Oprește-te! Serios. Mă doare.
Te-ai retras.
Da.
Era excitant.
Pentru tine, poate.
Nu încerc să-ți fac rău.
Îmi place să fiu rănit, e excitant.
Nu e.
Nu atunci când ești aspru.
Nu sunt aspru.
De ce a trebuit să strici totul?
Îmi făceai cald.
De ce nu poți fi blând?
- Sunt. - Nu ești.
Ai încercat să mă rănești.
M-ai încălzit iar apoi m-ai rănit.
Sunt rănit destul.
Nu vreau să simt și mai multă durere.
De ce nu poți fi blând?
- Sunt. - Nu, ești asemeni lor.
Ești ca și gărzile. Ești ca și Gestapo-ul.
Am încetat să mai fim blânzi.
Am observat...
când eram afară.
Oamenii produceau durere și o numeau iubire.
Nu vreau să fiu așa.
Nu pot face nimic corect.
Nu te înțeleg.
Obișnuiam să fac lucrurile cum trebuie.
Încă mai poți.
Vreau să te fac fericit.
Atunci fi blând cu mine.
Nu știu cum.
- Ține-mă doar. - Mi-e teamă să te țin.
- Nu-ți fie. - Mi-e teamă.
- Mă voi îneca. - Ține-mă, te rog.
Ține-mă.
Bine.
Te țin.
- Mă ții? - Ești în brațele mele, promit.
Promit, te țin. Ești aici.
Atinge-mă.
- Mă atingi? - Da.
Te ating.
Tandru.
Te ating...
ușor.
Încălzește-mă.
Ușor.
Încălzește-mă, ușor.
Ușor.
Te ating ușor.
Tandru.
Ești în siguranță.
Te voi proteja.
Ești cu mine acum.
Nu îți va fi niciodată frig iară.
Te țin acum...
în siguranță...
și cald.
Atât timp cât ești aici...
atât timp cât ești cu mine...
atât timp cât te țin...
ești în siguranță.
- Sună mai bine. - Chiar?
- Te recuperezi. - Da?
- Te ajută medicamentele? - Da.
Cum le-ai obținut?
Ți-am spus...
Am vorbit cu șeful barăcii. M-a dus la un ofițer.
Care?
Ceva căpitan, ăla nou.
De ce nu îmi spui?
- Nu te vei lăsa, așa e? - Probabil că nu.
- și dacă nu îți place răspunsul? - Îl voi schimba.
I-am făcut felație.
- Ce? - Ai auzit.
- Nu am auzit. - Ai vrut să știi.
- Ți-am spus că nu o să-ți placă.
Acel căpitan SS?
- E cel mai rău nenorocit.. - știu.
- I-ai făcut felație? - A trebuit, nu aveam bani deloc.
- L-ai atins? - Nu, doar i-am făcut felație.
El asta a dorit. Mie îmi trebuiau medicamentele.
- Mai bine răcit. - Nu e mai bine.
Ticălosul.
- E poponar? - Cine știe?
Poate doar se simte așa.
Ar putea fi poponar, dar nu îți place să te gândești la asta.
- Tu nu vrei să fie poponari. - Nu vreau.
E o prostie.
Odată ai și tu dreptate. E o prostie.
Sunt poponari naziști...
și sfinți poponari, și genii poponari...
și poponari oarecare.
oameni simpli.
De aceea port acest triunghi. De aceea ar trebui tu să-l porți.
Crezi că căpitanul ar lăsa un poponar să-i facă felație?
Cineva e cinstit, da, chiar și un evreu.
M-ar omorî dacă ar ști că sunt poponar.
Steaua mea galbenă a făcut rost de medicamente.
- Cine are nevoie de ea? - Atunci dă-o.
Arunc-o, de ce nu o faci? și mori.
M-am săturat să mi se tot spună că ar trebui să port un triunghi roz.
Ai fost vre-odată în Silhouette?
Da.
Nu te-am văzut niciodată acolo.
Nu te-ai uitat.
- Clubul lui Greta? - Nu.
Bine, aveai gusturi.
șoarecele Alb?
Câte-odată.
Sunt surprins că nu m-ai văzut acolo niciodată.
Te bronzai?
Îmi plăcea să mă bronzez.
- Nud? - Desigur.
- Lângă râu. - Corect.
și nu m-ai văzut niciodată?
De fapt, te-am văzut.
Te-am văzut lângă râu. Te făceai de râs...
și mi-am zis, "Într-o zi voi cu la Dachau cu acel bărbat, mutând bolovani."
Nu mi-a plăcut Berlinul.
Adică, nu eram fericit.
Dar îmi place acum. Îmi lipsește.
Ne vom întoarce într-o zi.
- Când ieșim de aici? - Da.
Vom ieși, nu e așa?
Trebuie, nu-i așa?
Da.
- Horst? - Ce?
Ne-am putea întoarce împreună.
Tu. Evreu.
Da, domnule?
Te simți mai bine?
Domnule?
Răceala ta?
Da, domnule.
- Remarcabil. - Da, domnule.
Continuă.
Tu!
- Pervertit. - Da, domnule?
Ești bolnav?
Nu, domnule.
Ești răcit.
Nu, domnule.
Ți s-a împotmolit ceva în gât?
- Da, domnule. - De la micul dejun?
Da, domnule.
Continuă.
- Tu. Pervertit. - Da, domnule?
- Răcitule. - Da, domnule.
- Nu ești bine. - Sunt, domnule.
Înțeleg.
Tu. Evreu.
- Da, domnule? - Privește.
- Să privesc, domnule? - Da. Privește.
Tu.
- Da, domnule? - Pune jos acel bolovan.
Bine. Acum mergi și te plimbă.
Plimbare, domnule?
Da, o plimbare.
și tu. Evreu.
Aici.
Destul.
Acum scoate-ți pălăria.
Pălăria mea, domnule?
Pălăria ta.
Da, domnule.
Tu.
- Da, domnule? - Relaxează-te.
- Da, domnule. - și privește.
Da, domnule.
- Tu. - Da, domnule?
Aruncă-ți pălăria.
Nu acolo.
- Nu acolo, domnule? - Nu.
Ridic-o.
Da, domnule.
- Arunc-o pe gard.
Pe gard, domnule?
Pe gard.
E bine.
Vom aștepta.
Ești mai bine?
Da, domnule.
Primejdioasă răceală.
Da, domnule.
Pe gard, acum!
Pe gard. Da, domnule.
Tu.
Da, domnule?
Privești?
Da, domnule?
Bine.
-Tu. - Da, domnule.
Ia-ți pălăria.
- Acum, domnule? - Acum!
Sunteți sigur, domnule?
Foarte.
Nu se poate fără pălărie, domnule?
Nu.
Da, domnule.
M-a rănit.
Tu.
Evreu.
Da, domnule?
Sper că acel medicament a ajutat.
Scapă de cadavru.
Da, domnule.
Nu!
Nu, e în regulă. Nu te voi scăpa. Te voi ține.
Dacă stau să mă concentrez, te poți ține.
Mă voi lăsa să te țin.
Nu te voi lăsa jos.
Nu te-am mai ținut până acum.
Nu te voi lăsa să cazi.
știi ceva?
Horst?
știi ce?
Cred...
Cred că te iubesc.
Nu spune nimănui.
Nu-ți fă griji pentru bolovani.
Nu te voi scăpa, promit.
Cred că am iubit...
Nu pot să-mi amintesc numele lui.
Un dansator.
Cred ca l-am iubit și pe el.
Nu fi gelos.
Ești în siguranță.
Nu te voi scăpa.
Te iubesc.
Ce e greșit în asta?
Oh, Dumnezeule!